Podle skutečného příběhu
ZLOM
15. ledna 2015
Pojď. Jdeme.
Udělala jsem vajíčka.
Vyzvednu tě po tréninku v pět.
V šest.
Chci si ještě zaházet.
Dělá ti ten Chad ještě potíže?
Ne.
Dobře.
Hele, Sammy. Sammy, pojď sem.
Tak jsem si říkala...
Co kdybych zavolala trenérovi?
Ne! Sakra, to ne!
Važ slova.
Dobré jitro.
Děkuju.
Nemáš zač.
Dobré jitro.
Ahoj, tati.
Warriors zítra hrajou v Oklahoma City proti Thunderu.
Jak to podle tebe dopadne?
Včera večer nastřílel Steph Curry 32 bodů.
Takže podle mě je šéf Curry vyklepne.
No, nevím. Durant je dost dobrý.
Je úřadujícím nejcennějším hráčem.
Johne.
Požehná nám někdo jídlo?
Tak asi já.
Pane, i když mě nesmírně rozčiluje,
jsem Ti za svého syna vděčná.
Protože vím, žes ho stvořil za nějakým účelem,
který je zatím znám jen Tobě.
Požehnej tuto potravu pro naše těla. Amen.
-Amen. -Amen.
Říkám si, že bych ti zvýšila kapesné na stovku týdně.
Co to děláš?
Tvá maminka se jen snaží získat synovu pozornost.
Ahoj, Johne.
Jak je, kluci?
Obejmout.
Už jeď, prosím tě.
Dobrý den, paní J.
Ahoj, Chaylo. Ahoj, Emmo. Jak se máte?
Máme vysněný život.
Chtěla jsem si vás přidat na Instagramu, ale asi dělám něco špatně.
Proboha!
Prosím tě, už jeď, mami.
Dělám si legraci!
Mějte se hezky.
Nashle!
-Ahoj, Abby. -Ahoj.
Dobrý den, studenti.
Dnes je čtvrtek 15. ledna.
Dnes po škole se sejde ročenkový výbor.
A v sobotu v 16 hodin bude basketbalový zápas.
Orli, do toho!
Jo! Orli, do toho!
A nakonec
připomínám, že v pondělí je státní svátek
na památku doktora Martina Luthera Kinga.
Máme s Emmou lístky na sobotu večer do Foxu na muzikál Hairspray.
Ty jo, to bude zábava.
Chlapi v kamaších.
To není balet.
Určitě budou mít kalhoty.
A co máte v plánu vy?
Po zápase přespíme u Riegrových.
-To vám závidím. -Dobrý den.
Prosím, postavte se ke Slibu věrnosti.
Položte si pravou ruku na srdce.
Můžeme? Začneme.
Přísahám věrnost vlajce Spojených států amerických
a republice, kterou představuje:
jednomu nedělitelnému národu,
před Bohem,
ve svobodě a spravedlnosti pro všechny.
Možná přijdou i nějaký holky.
Který?
To nemůžu říct, dokud k tomu nedojde.
-Ale jsou nádherný. -Jasně.
Hele, to byla sranda, viď?
Ne.
Josh Rieger, Josh Sander, ticho, prosím.
Pokračujeme s referáty o rodinné ústní historii.
Včera jsme si poslechli Chada Greena,
jehož rodina připlula na Mayflower.
Manželova rodina taky.
Jeho prapradědeček byl nějaký rytíř.
A vyslechli jsme Chaylu,
jejíž rodokmen zahrnuje i zrození blues v Memphisu v Tennessee.
Johne, byl bys tak laskav a šel jako první?
Já to nemám.
Proč ne?
Neměl jsem čas.
Když neuděláš úkol, dostaneš pětku.
„Včerejšek už neobnovíme,
ale zítra můžeme vyhrát nebo prohrát.“
Doreen, teď ty.
Pane jo!
„Mé dítě, věříš mi tak málo.“
„Nebuď si tak jistá tím, zač se modlíš.“
Pardon.
Ahoj.
-Dobrý den. -Dobrý, Joyce.
Nějak se mi to ráno zvrtlo.
Nedá si někdo ještě kafe?
-Ne, děkuju. -Ne, díky.
Ahoj.
Kterou pasáž?
Je všechno v pořádku?
Ani ne.
Blíží se Johnovy narozeniny...
Ty pro něj bývaly vždycky těžké.
Jo. Jako by mezi nás stavěl zeď.
Mám kvůli tomu na sebe vztek.
Vím, že trpí, a chci to napravit.
Bývá s nima horší pořízení, jak se začnou holit.
A pak odejdou na vysokou.
Tak pojď.
Pardon, dámy.
Přečetla jsem tu knihu dvakrát.
Tak kde jsme skončily?
Rozebíraly jsme, jak Beth Mooreová chce, abychom se modlily směle.
Co to pro vás znamená, „modlit se směle“?
Nevím. Zdá se...
-Zdravím, dámy. -Pastore.
Máme tu schůzku personálu.
Sbalíte si to?
Ne.
Ne dalších 22 minut.
A hned potom tu mám schůzku pastoračních pracovnic.
To mě mrzí, ale to asi nepůjde.
Co prosím?
Oba časy jsem si zarezervovala na rozpisu.
Já mám v kalendáři jen schůzi personálu.
Kdepak je ten nezvěstný rozpis?
Přilepený na dveře, kterými jste přišel.
Funguje to tak už deset let.
Řeknu to oficiálně.
Teď fungujeme digitálně. Podrobnosti sdělí Maddy.
Nevím, jak to máte v Kalifornii,
ale já ty schůze pastoračních pracovnic vedu už pět let.
Nerušíme schůze...
Nevím, jestli na tom záleží, Joyce,
ale já jsem pastorem už přes deset let, včetně Kalifornie.
Nemohly byste třeba jít za roh do Starbucksu?
To by bylo fajn, ne?
Zaplatíte nám to?
To mě nenapadlo, ale...
Bezva.
Pojďte, dámy, jdeme odsud,
protože náš nový pastor
se musí věnovat důležitějším věcem.
Ne, to není pravda.
Mrzí mě to. Slibuji, že příští týden se to nestane.
Děkujeme, pastore.
A prosím, říkám vám to už půl roku.
Říkejte mi Jasone.
My víme, pastore.
Proč jsi na něj tak přísná?
Už kvůli tomu účesu.
Tady, tady.
Dobrý doskok. Běž, Orle.
Zorganizovat útok.
Roztáhnout víc do šířky. Do šířky.
No tak, Johne. Do toho.
Jsem volnej.
Pěkný, pěkný.
Jo! Dobrá práce, kluci.
No tak, roztáhnout do šířky. Obrana.
Ruce nahoru.
Obrana, obrana.
Ruce nahoru!
To je ono.
Pěkný.
Pěkná trefa!
Víc do šířky. To je ono.
Do šířky. Hněte sebou.
-Jeď, jeď... -To je ono...
Bacha na něj.
Jo! To je ono.
Bránit rukama.
Moc hezký, Johne. Pěkná finta. To je ono.
Dobrá práce, Johne.
Nedohoníš mě, tak mě zfauluješ?
To víš, že jo, ese.
Jaks mi to řekl?
Nechte toho!
Kdo dá další ránu, jde na lavičku.
Trénink skončil. Do umývárny.
Johne, Chade, pojďte sem.
Co vyvádíte?
Pozici rozehrávače získal John, Chade. Smiř se s tím.
Dočasně.
To víš, že jo. Abys radši změnil školu.
Tak dost!
Aby bylo jasno, ještě nejsi v NBA.
A s takovým chováním se tam ani nedostaneš.
Rozumíš?
Tak do umývárny.
Johne, počkej. Chci s tebou ještě chvilku mluvit.
Prý jsi dostal pětku
za úkol o rodinné historii?
Co na tom záleží?
Jestli to nevyřešíš,
budu tě muset v neděli nechat na lavičce.
Cože? To je kra...
Hele.
Pro mě za mě.
Jsi dobrý hráč, Johne.
Ale momentálně si to kazíš.
Co je to s tebou poslední dobou?
Jsem v pohodě.
Nashle, trenére.
Ahoj! Tak co trénink?
Dobrý.
A co ve škole?
Já si tipnu: Dobrý.
Na čem pracuješ?
Na referátu.
Třeba bych ti mohla pomoct.
Na co si je šetříš?
Ty svoje Jordany.
Až bude ten správný čas.
Tak jo.
Broučku, pojď zase dolů.
Kamarádi čekají, aby ti popřáli k narozeninám.
Copak je?
Všichni čekají.
Proč pro mě nechtěla dělat oslavu?
Proč mě nechtěla?
Co mě se týče,
tak máš účel a jsi milovaný.
Pane Smithi.
Je od vás hezké, že jste nás navštívil.
Můžu přečíst ten referát.
Takže jsem John Smith.
Většina z vás ví, že jsem adoptovaný.
Pocházím z městečka v Guatemale zvaného Sansare.
Nevím, kdo je moje biologická matka,
vím jen to, že mě nechtěla.
Joyce a Brian Smithovi mě adoptovali, když my bylo devět měsíců.
Jeli tam na misii a domů se vrátili se mnou.
Asi proto, že jsem tak roztomilý.
Ale jo...
Dobře, dobře.
Briane, tamhle je místo.
Dobrá, jedu tam...
18. ledna 2015
Dobrý.
Dobrý den.
Johne, dneska sedíš v kostele u nás.
Úžasný!
Děkuju.
Byli jste úžasný.
Zatleskáme našemu hostovi.
Robe, moc ti děkuju.
Super, děkuju.
Zvedněte ruce, vy všichni,
mimochodem včetně mě a mojí ženy,
kdo sledujete Vem si mě?
Dobrá.
Lháři.
Lháři! Vím, že vás je mnohem víc.
Lhát je hřích. Ještě větší hřích je lhát v kostele, takže...
Dobře.
Cathy?
Na chvíli se zaměřím na vás.
Cathy, náhodou vím,
zaslechl jsem to v supermarketu,
že se díváte na Vem si mě v ráji.
Nikdo se nedívá jen na Vem si mě v ráji.
To je jako tvrdit, že chodím do Mekáče,
víte, jenom na saláty.
Ano, dívám se na to.
Já si to myslel.
A vsadím se, že se dívá i váš manžel Bob.
Bobe, je mi to jasný.
Nejdřív proto, že vás nutila, že?
Chytlo vás to. Teď máte problém, že?
Říkáte si: „Najde někdy Andy pravou lásku?" Že?
Vzpomínáte si na Juana Pabla z minulé řady?
Ten byl.
Víte, co mě na něm štvalo?
Jak pořád po těch ženách chtěl závazné vyjádření.
A když se měl zavázat sám, vycouval z toho, že?
Pořád říkal: „Vezmeš si ode mě růži? Vezmeš si ode mě růži...?“
Ale když po něm někdo chtěl, aby se vyžvejkl,
nedokázal k tomu najít odvahu.
Jistě všichni víte, kam tím mířím,
ale je to tak.
On je nám k dispozici týden co týden.
A jo, i Bůh po nás chce celoživotní závazek.
Ale je tu dobrá zpráva, a to je fakt dobrá zpráva.
Nedává nám jenom růži, že?
Dal nám to nejcennější, co mohl dát.
Svého syna.
To asi znamená, že ani my bychom neměli být závazkofobové, ne?
Tak si otevřeme Bible.
Lukášovo evangelium.
Přijdeš večer na zápas?
Ne. Nestíhám to, Joyce.
Ahoj, Joyce!
-Paulo, jak se máš? -Ráda tě vidím.
Já tebe taky. Děkuju.
Ahoj.
Ahoj, jak se máš?
Zdravím, Joyce.
Jaké máte plány na dnešek?
John má basketbalový zápas.
Vážně? Párkrát jsem viděl Johna hrát.
Ten kluk je běs!
Co ty na to, J-Money?
Přijdeš v týdnu na setkání mládeže?
Šlejško! No tak!
Tak jo, přijdu.
To je ono. Ten kluk je tak...
bestovní!
Netuším, o čem to mluvíte, ale už musíme jít.
-Pěkné kázání dneska, pastore. -Díky, Briane.
A říkejte mi Jasone.
Jasone.
Ber ho, Johne, ber ho!
Dobrá práce.
Do toho, Orli, do toho!
Musí je mít víc pod kontrolou.
Dělejte, obrana!
Jedeme, obrana!
Rozestoupit do šířky!
-To je ono, Johne! -Dobrá práce.
Teď sleduj hodiny.
Johne, zahraj Orla!
Dělej, Johne! Hraj to!
Zpátky!
Orla! Je volnej, Johne! Přihraj mu!
-Orla! -Tři!
-Johne! -Dva!
Jedna!
Jo! Jo, Johne.
Johne Smithi!
To byla dobrá hra,
ale příště až nařídím postup, tak mě poslouchej, ano?
Běžte do umývárny. Dobrá hra!
Odvezete je odsud?
Odvezeme.
Cestou domů si vezmeme pizzu.
Bezva. Děkuju, Cindy.
-Nemáš zač. -Hráls dobře.
Ty taky.
Napiš zítra mamince, kdy a kde tě má vyzvednout, ano?
Nezapomeň, prosím tě.
Nezapomenu.
Byla to dobrá hra.
Jo.
Bav se.
A nedělej žádné hlouposti.
Dobře, Briane.
Mám vás rád.
Promiň, tobě to nevadí?
Je to taková fáze.
Jen se snaží vyvolat reakci.
Tím, že ti říká Briane? Nebo že mě neobejme?
Od každého trošku.
Potřebuje trochu prostor,
mohli bychom třeba trochu povolit.
Nemůžeš být jeho otec i jeho nejlepší kamarád, Briane.
Proč ne?
Protože to tak nefunguje.
Jedu! Jedu!
-Dobrý? Chceš vidět ten drift? -Jo.
Abby mi olajkovala post.
Je v pohodě. Teda, Molly to není, ale...
Molly? Ta se přestěhovala do Texasu.
No a? Píše mi, celou tu dobu.
Už to bude.
VYHRÁL JSI
Bomba!
Pojď hrát, Johne.
Za chvilku.
Tak jo.
Tys byl ošklivý mimino.
To nejsem já, troubo. To je táta.
Já jsem to druhý.
Mámě to přijde legrační, protože vypadáme úplně stejně.
To jo, a oba jste ošklivý.
Kluci?
Jo, mami?
Ne abyste dlouho ponocovali.
Dobrou, paní Riegerová.
Dobrou, kluci.
Den Martina Luthera Kinga 19. ledna 2015
Poběžte!
-Tady, tady... -Jeď, jeď! Vydrž!
Přihraj!
Jo.
To je pro mrňata.
Přihraj.
Vlez si na to...
Počkej na mě.
Roztoč mě.
-Dělej! -Roztoč ho!
Ještě! Rychleji!
Dobrý! Zastavte to!
Motá se mi hlava!
Kluci, pojďte na jezero!
Ty bláho!
Tak jdeme.
Sledujte!
-Jo, to je dobrý. -Dost silnej.
Jdeme.
Furt se mi motá hlava.
Pojď! Nebuď srab!
Jo, pojď!
Zahrajeme si na babu.
Dej mu babu.
-Pojď už! -Dělej!
Baba! Máš ji!
Poběžte!
Dělej!
Dělejte!
Puk je volnej!
Pojďte sem!
Má ho John!
Gól!
Řekněte: „Orli!“
Tři!
Dva! Jedna!
Orli!
Dej mu babu!
-Já se snažím! -Ne!
Uklouzl! Ber ho!
Ne!
Jo!
-Vůbec! Vůbec! -Nezvedej se. Jo!
Klouže to, kluci. Bacha.
Dostali jsme tě.
Hej, kluci!
Jděte z toho ledu!
Není to bezpečný!
Trénujeme na olympiádu, pane.
Nechtějte nám kazit sen.
Třeba má pravdu.
Slyšeli jste nějaký křupnutí?
Kluci! Hned, nebo volám policajty.
Ano, pane.
Jen musíme chytit kamaráda.
Cože? Ne, hele!
-Chyť ho! -Vrať se.
-Žádná baba. Dost! -Ty vogo!
Přidrž ho.
Klídek! No tak.
Hej!
Chytils mě.
-Nikam neutečeš. -Přestaň.
Kdy tě mám vyzvednout?
Joshi, drž se!
Nejde to! Neudržím se. Mám moc zmrzlý ruce.
-Klouže to. -Drž se, Riegere!
-Nevylezu! -Jen dýchej!
Já tě vytlačím.
Mám tě. Vydrž!
Johne!
Hej, Johne!
Johne! Chyť se mě za ruku, Johne!
-Johne! -Johne!
Poplav, dělej!
Johne! Johne!
Šel ke dnu. Nevidím mu obličej!
-Pomoc! -Kam se poděl?
Poplav! Dokážeš to.
Johne!
Pomozte nám někdo, prosím!
Johne!
Prosím vás!
Pomoc!
911, co chcete nahlásit?
Pod třema klukama se prolomil led.
Musíte hned poslat pomoc!
Všem dostupným vozům, tonoucí na jezeře Saint Louis.
Nahlaste polohu. Konec.
-Pojďte! -Jdeme!
Vůz 11, jsme na stanici sedm minut od místa.
Máme výbavu na záchranu tonoucích.
Kde jsou?
Je to tamhle! 30 metrů odsud.
Tak jo.
Přístup od východu. Třicet metrů od břehu.
Místní policie je už na místě.
Jeden venku, jeden ve vodě, jeden pod ledem.
Jak dlouho?
Tak pět až sedm minut, podle svědků.
Rozumím. Za dvě minuty tam jsme.
Pomozte nám!
Boří se to pode mnou.
Zůstaň tam. Půjdu já.
Zůstaňte tam! Jdeme pro vás!
Pomozte nám, prosím. Rychle!
Rychle! Prosím!
Pomozte nám, prosím!
Moc dlouho už se neudržím.
-Je pod vodou. -Teď vezmu kamaráda. Pak tebe.
Podej mi ruku! Podej mi ruku!
Pojď, držím tě.
Děkuju.
Dobrý, dobrý.
Pojď!
Vem háky, ať můžeme prohledat dno.
-Potřebujeme další! -Kolik?
Tuhle část jezera znám.
Hloubka tři, možná až 4 metry.
-Vem tři! -Jasně.
Ještě jeden pod vodou?
Jo.
Ale už jedou potápěči.
Ta prasklina se rozšiřuje.
Musíme toho druhýho dostat od okraje.
-Co ten váš? -Podchlazený, ale dýchá.
Led se láme. Opatrně!
Jak dlouho je pod vodou?
Počítáme nejmíň 10 minut.
Zachraňte ho, prosím.
Je pod vodou.
Potopil se pod vodu. Jmenuje se John.
-To bude dobrý. -Prosím! Zachraňte ho.
Polez a chyť se strážníka za ruku.
Uděláme všechno, abychom Johna našli.
-Pojď. -Najděte ho, prosím.
Lez tam opatrně, Joe.
Ať ho nezastrčíme ještě hloub.
Vezmeme to odzadu dopředu.
Zdá se mi to, nebo se to rozšiřuje?
Zvětšuje se to.
Na dno dosáhnu asi ve třech metrech.
Musíme toho kluka najít.
Můžu.
Jak je to dlouho?
Patnáct minut.
To bude vyproštění, ne záchrana.
Zdravotníku!
Vem si batoh.
Potřebuju ještě jeden batoh.
-Dozadu. -Dozadu.
Jako by náčelník říkal: „Dozadu.“
To jsem přeslechl.
Jak to myslí?
Vidím sotva na metr. Voda je moc kalná.
Nerad bych ho sekl.
Tommy, jestli se dostal pod led, je po něm.
Na nejzazším konci to klesá do osmi metrů, i hloub.
No tak, Johne. Buď tam.
Něco mám.
Co je to?
Je to on?
Tommy?
Neztrať ho, Tommy.
-Vytáhni ho. -Máme ho.
Máme ho!
Neudržím ho.
Máme ho!
Hoďte sem lano!
Lano je tam. Budeme tahat.
Mám ho.
Táhněte!
Děláme!
Táhněte!
Dělejte! Nepřestávejte!
Nemá puls.
Začni s masáží.
Dělej! Dělej!
Dva! Tři! Čtyři! Pět!
Stát!
Táhněte!
Raz! Dva! Tři! Čtyři! Pět!
Devět! Deset! Jedenáct! Dvanáct!
Vzduchovod.
Raz! Dva!
No tak, Johne.
Cindy!
Čekala jsem, že zavoláš.
Joyce, došlo k nehodě.
Kluci si hráli na ledě a probořili se.
Musíš jet hned do nemocnice.
Mají tam Johna. Jsou tam všichni.
Ahoj.
Kupuju ten stmívací vypínač, cos chtěla.
Briane!
-John měl nehodu. -Joyce.
Pod klukama praskl led!
-Joyce... Zklidni se. -Jedu do Nemocnice sv. Josefa.
Můžeš tam za mnou přijet?
Dobrá. Sejdeme se tam.
Joyce, uklidni se.
Uklidni se.
Co víme?
Čtrnáctiletý, nereaguje a je bez pulsu.
Hrál si na ledě a propadl se.
Dostal bolus 500 kubíků.
Na dotek je dost studený.
Keithi, převezmi resuscitaci.
Dejte mu bolus fyziologického roztoku.
Zaveďte kapačku. Váha asi 35 kilo.
Připravte dávku adrenalinu.
Adrenalin je tam.
Zastavte masáž.
Žádný puls. Pořád je chladný.
Zorničky nehybné a dilatované. Nereaguje.
Pokračujte s masáží.
Připravte dávku adrenalinu.
Adrenalin 0,38 miligramů.
Teplota 31,1 °C.
Za jak dlouho kontrolujeme pulz?
Za třicet vteřin.
Prosím, Pane. Prosím, Pane Ježíši.
Prosím.
Ověřte pulz při další kontrole. Jestli nebude žádný, podáme výboj.
Musíme něco zkusit. Výboj na 150 joulů.
Nabíjím.
Dvě minuty.
Žádný puls.
Všichni ustoupit.
Výboj.
Žádný puls.
Jaká je venkovní teplota?
Kolem deseti stupňů.
Voda v jezeře nebude tak studená,
aby to pomohlo jeho srdci a ostatně i mozku.
Teplota stoupla na 32,2 °C.
Připravte dávku adrenalinu.
Adrenalin je tam.
Adrenalin, 0,38 miligramů.
Mysli, Kente. Mysli.
Kolik už jsme dali adrenalinu?
Osm dávek, pane doktore.
Nabíjejte.
Dvě minuty.
Žádný puls.
Všichni ustupte.
Výboj.
Žádný puls.
Teplota stoupla na 35 °C.
Hřeje.
Celkový čas 45 minut, pane doktore.
Doktore Sutterere.
Nic...
Nic víc se nedá dělat.
Počkáme na jeho matku.
Keithi, pokračuj.
Nikam neodcházím, šéfe.
Prosím, Pane. Prosím, Pane Ježíši.
Jdu za Johnem Smithem.
Dobře.
Můžete se posadit tamhle.
Čekáme, až přijedou jeho rodiče.
Jsem jeho matka.
Promiňte.
Chviličku.
Je tu.
Mám ji přivést?
Půjdu tam.
Joyce, už jsem tu.
Nechtějí mě k němu pustit!
Můj John je tam a oni mě k němu nepustí! Copak se to smí?
Musíme být trpělivé.
Joyce Smithová?
Ano? Já jsem Joyce.
Dobrý den. Doktor Kent Sutterer.
Děláme pro vašeho syna, co můžeme,
ale John nereaguje.
Co to znamená?
Vezmu vás k němu.
Tak, týme.
Keithi.
Joyce, budeme venku.
Můžete zůstat, jak dlouho chcete, abyste se rozloučila.
Cože?
Já to nechápu.
Já to nechápu. Já to...
Ne.
Ne, ne, ne.
Ne!
Ne, ne, ne. Bože.
Prosím, Ježíši, prosím. Prosím, Ježíši.
Můj John. Můj John.
Duchu svatý, teď tě potřebuju.
Teď tě potřebuju.
Prosím, prosím, neber mi syna.
Prosím! Prosím!
Prosím, oživ Johna.
Prosím!
Prosím, Bože! Prosím, prosím...
Prosím, vdechni do Johna život.
Prosím, Bože.
Prosím, Bože. Sešli svého svatého Ducha, aby mi zachránil syna!
-Máme puls! -Cože?
Cože?
Máme puls!
Máme puls! Trauma 2.
Zavolejte ARO, že potřebujeme ventilátor.
Máte puls?
Ano.
Připravte intubaci.
Po intubaci zavedu sondu.
Joyce?
Kde je John?
Joyce.
Briane.
-Jak je Johnovi? -No...
John má puls, ale slabý.
Děláme, co můžeme, abychom ho stabilizovali,
a letecky ho posíláme do města do Nemocnice kardinála Glennona.
Mají tam experta na tonoucí, doktora Garretta.
Ten je podle mě jedinou Johnovou nadějí.
-Tady 334 do Glennonovy. -Přijedu tam za tebou, zlato!
Leťte.
Žádáme letový program.
Přistanete na plošině 2, čeká tam personál z traumacentra.
Jste schopná letu, paní?
Jo, to nic. To nic.
Zrychleně dýcháte.
K smrti se bojím výšek.
Možná bude lepší, když pojedete autem.
Ne, já syna neopustím!
Dobrá.
Ahoj, zlato!
Budeš na mě hrdá. Vyběhávám tu pizzu.
John Smith spadl do zamrzlého jezera!
Moment, cože?
Jo, letí s ním do Glennonovy.
Dobrá.
Jedu tam.
-Vy jste Johnova matka? -Ano.
Potřebuji, abyste šla se mnou.
Johna bude mít v péči doktor Garrett.
-Dobře. -Dobře.
Jen co ho umístíme, přijdeme pro vás.
Dobře.
Můžete se tamhle posadit.
Smithova rodina. Poslali ho sem od Svatého Josefa.
Už je tady, tak...
Dáme vám vědět, jak se něco dozvíme.
Dobře. Děkuju.
Teď na to není dobrá doba.
Jo, já vím, Joyce.
Právě proto tu jsem.
Díky, že jste přišel.
Já nejdu pryč.
Každopádně ne teď.
Co prosím?
Joyce, já vím, že nejste největší fanynka mých kázání
nebo mého účesu.
Ale jsem Johnův pastor. A jsem váš pastor.
Naše neshody by teď měly jít stranou.
Musíme se soustředit na Johna. Ne?
Briane!
Díky, že jste přišel.
Ano, doktore. Zrychlili jsme infúzi.
Jsem doktor Garrett.
Mrzí mě, že se setkáváme za těchto okolností.
Váš syn žije, ale puls má velice slabý.
Johnův mozek i jeho orgány
byly minimálně 20 minut bez kyslíku,
dokud ho nezačali resuscitovat.
Má katastrofální zranění.
Až na nejzákladnější mozkové funkce.
Podobný případ jsem ještě neviděl.
To, že je dosud naživu...
Pardon.
„Dosud?“
Doktore?
I kdyby John někdy nabyl vědomí,
bude těžce neurologicky postižený.
Je mi to líto, pane a paní Smithovi,
ale nevěřím, že John dožije rána.
Jestli chcete zavolat někomu z rodiny nebo kamarádům, aby se přišli na Johna podívat,
teď je na to vhodná doba.
Řekli mi, že jste ten nejlepší, doktore Garrette.
Jsem odborníkem ve svém oboru.
Ne, jste nejlepší.
Vlastně světoznámý.
Nebo mě špatně informovali?
Ne, to ne.
Vím, že mého syna neznáte,
ale můj John je bojovník a nevzdává se.
Proto potřebuju, abyste byl pro Johna ten nejlepší.
Nic míň.
A zbytek už nechte na Bohu.
Dobrá.
Měl vážně namále.
To nám nemůžou říct víc?
Tady jsou.
Ahoj, Melisso.
Je mi to líto.
Jeli jsme, hned jak jsme slyšeli zprávy.
Co říkají o Johnovi?
Neřeknu, co se mi doktor snažil sdělit,
protože to odmítám přijmout.
Protože John se z toho dostane.
Joyce,
měla bys k sobě být stran Johnových vyhlídek upřímná.
Jsem stran jeho vyhlídek upřímná.
Víš co, půjdu zpátky.
Pouštějí do pokoje jen dva lidi najednou.
Briane?
Briane. Jdeme.
Jdi ty s Jasonem.
Já tu počkám.
Určitě?
Ano, děkuju.
Co kluci?
Oba Joshe před pár hodinami propustili.
Byli podchlazení, ale budou v pořádku.
A John?
John je na tom dost zle, broučku.
Ale má puls,
což je mnohem víc, než kdo považoval za možné.
Máma říkala, že to bylo jako zázrak.
Jo.
Jo, jo.
Pořád nevím, jak to slovy vyjádřit.
Jeho maminka byla tak rozrušená. Modlila se a...
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
On zkrátka obživl.
Takže bude John v pořádku?
Tatínek měl dlouhý den, broučku.
Já vím,
ale co mám říct dětem ve třídě?
Pravda je taková, že najisto to neví nikdo.
Je šance, že se John tenhle týden vrátí do školy?
Ne, broučku.
Bude v Glennonově nemocnici, dokud...
Broučku, myslím, že John už dlouho žít nebude.
Ale říkals, že obživl.
Já vím.
Prozatím, broučku.
Jo, prozatím.
Ale je...
Víš, je to složité.
Mám nové zprávy z nemocnice.
Nečekají, že by se ten kluk dožil rána.
Dneska to bylo něco, kámo.
To, cos udělal.
Kdyby náčelník nechtěl, ať hledáme vzadu,
vůbec bychom ho nenašli.
Cože to?
Kdybyste nevolal, ať hledáme vzadu.
Přišlo mi, že jste cvok.
Já na vás nevolal.
Měl jsem co dělat, jak jsem pomáhal těm druhým,
aby nepřišli o prsty.
Já nic neslyšel.
To tys ho našel, Tommy, já ti ho pomohl vytáhnout,
ale zbytek jde za tebou.
Já slyšel hlas, co říkal: „Dozadu.“
Kdo to teda byl?
Já ne.
Utahujete si ze mě, náčelníku.
Ne.
Jen tě poslouchám, jak se snažíš mluvit skromně,
a to k tobě moc nesedí.
Dnes jsem byl svědkem čehosi pozoruhodného.
Někdo by to mohl nazvat zázrakem,
a právě proto to zapisuji,
abychom si, ať se stane cokoliv,
zapamatovali, čeho jsme byli svědky.
Modlíme se za Johna, paní J. Chayla
20. ledna 2015 18 hodin po Johnově nehodě
Můj John se rána dožil.
Jo, samozřejmě že dožil.
Je to bojovník.
Zašel jsem za Brianem na výzvědy.
Dvě smetany, jeden cukr.
Děkuju.
A děkuju, že jste zůstal přes noc, Jasone.
Co je?
Poprvé jste mi řekla Jasone.
Promiňte. Byla jsem na vás hrozná.
Ne! Prosím vás. Co to povídáte?
Koho nepotěší na stroji psaná dvoustránková, hustě řádkovaná
anonymní stížnost na worshipovou kapelu?
Ten rapper už byl moc.
Dobrá.
Já vyrůstala na hymnech.
Jak jste věděl, že je ode mě?
Nevěděl.
Ale...
Ta změna hudby v kostele měla jediný důvod.
Protože udělám naprosto cokoliv,
aby chození do kostela bylo pro mládež cool.
Děcka jako John, ty potřebujou...
Potřebujou trochu větší odvaz, víte?
Jo, chápu, o co vám jde.
Paula mě musí nenávidět.
Ne. Ne, podle ní jste strašně
energická.
Nechcete zajet domů za rodinou?
Určitě můžu?
Ano, ano, ovšem.
Dobré ráno všem.
Dobré.
Kdyby něco, zavolejte. Brzy se vrátím.
Dobře. Díky.
Wendy už mě informovala.
Nevím, čím to, že se John dožil rána.
Ale jsem rád, že jsem se mýlil.
Dělá mi starost otok mozku.
Stejně jako zbytek Johnova těla,
i mozek mu bude chtít otéct.
Budu Johna udržovat v umělém spánku
a umožním jeho tělu dát zpětný chod.
A dnes provedeme spoustu testů. Ano?
Musíme získat nějaký skutečný důkaz Johnovy mozkové činnosti.
Jo.
Přinejlepším nás čeká dlouhá cesta.
A nebudu vám lhát.
Jsme na nezmapovaném území.
Čtrnáctiletý chlapec ze St. Charles,
který byl 15 minut pod vodou,
když se pod ním na jezeře Saint Louis probořil led,
i dnes dál bojuje o život.
V pondělí, poté, co záchranáři
vylovili tělo Johna Smithe, který nereagoval a neměl puls,
byl John odvezen do Nemocnice Sv. Josefa,
kde trauma tým pokračoval v oživování
dalších 45 minut.
Pak, po hodině bez jakýchkoliv známek života,
se Johnova matka Joyce modlila
a Johnovi naskočil puls.
Poté Johna letecky přepravili do Nemocnice kardinála Glennona,
kde se prý o něj doktor Garrett
se svým týmem stará 24 hodin denně
a snaží se zachránit Johnův život.
Tady Kay Quinnová živě od Nemocnice kardinála Glennona.
-Kde je Jason? -Další zprávy. Demonstranti...
Poslala jsem ho domů.
Propásl jsi ráno doktora Garretta.
Ne, on si mě vyhledal.
Briane, ty ses včera večer už nevrátil.
Nemůžu ho takhle vidět.
Nemůžu být v tomhle pokoji,
vidět ho v tomhle stavu.
Je mi líto.
Kdybys něco potřebovala, budu na chodbě.
Nejdu pryč.
Dobrá.
Melissa si myslí, že všichni
jen čekají, až John umře.
Že to jen...
Že to jen trvá dýl, než očekávali.
Co si myslíš ty?
Promiň,
ale myslím, že má pravdu.
Vidím jim to na očích a všem na očích, až na...
Mě?
Já věřím, že Bůh může našeho syna úplně uzdravit.
Vím, že tomu věříš.
Proč jsi musel spát v nemocnici?
Vzpomínáš, jak jsem ti říkal, že „pastor“ je jiným slovem „pastýř“?
Pastýři se starají o své ovce, ne?
Proto vždycky mamince říkáš, že se lidi v kostele chovají jako ovce?
To radši nebudeme opakovat.
Ne, John je jako ovce, která byla zraněná.
A tak to opravdu chodí, to se fakt někdy stává.
Někdy když pastýř najde ovci, která se na pastvě zranila,
zvedne ji a odnese ji na zádech.
Proč?
Aby ta ovce slyšela, jak mu tluče srdce.
Tak mezi nimi vznikne pouto.
Takže ty poneseš Johna na zádech?
No, ne doslova.
Asi jsem tu metaforu zazdil.
Tatínek půjde do nemocnice, aby byl Johnovi nablízku.
On tak uslyší tatínkův hlas a bude vědět, že ho má tatínek rád.
Protože to pastorové dělají. Mají své lidi rádi.
Pročs to neřekl rovnou?
No jo.
To netuším. Nevím.
Nepůjdete si vyčistit zuby?
Maminka by měla být pastorka, že?
Jo.
Hej, hej! Nádobí?
Já vím. Je to těžký.
Děkuju.
Co je?
Jestli John umře...
Prostě, to ji zničí.
Ona vůbec nepochybuje, že to John přežije.
Tommy.
Jak jsi na tom?
Co myslíte, náčelníku?
Chlapi si myslí,
že jsi trochu rozhozený z toho, co se tomu chlapci stalo.
Vím, co jsem slyšel.
Já ti věřím.
O metr vedle...
to jezero je přes 8 metrů hluboké, ne?
Je.
Šance, že ho najdeme tak rychle?
Milion k jedné,
v nejlepším případě.
Stalo se vám někdy něco podobného?
Ne.
Jak já to vidím,
je to buď, anebo.
Buď jsem cvok...
Nebo k tobě mluvil Bůh.
Přesně.
V tom případě pak
mám velký osobní problém.
Jakýpak?
Já v Boha nevěřím.
Joyce si myslí, že John z nemocnice odejde po svých.
Co si myslíte vy?
Mám své pochybnosti,
jestli se ptáte na tohle.
Zároveň ale
si myslím, že je to možné.
Vyhledal jsem si případy tonoucích,
stovky případů.
Nikdo v Johnově situaci nepřežil.
Já věřím v Boha.
Ale u něčeho takového to má své meze.
Budu k vám upřímný.
Vůbec netuším, co má Bůh s Johnem v úmyslu.
Fakt vůbec netuším.
Vím jen, že právě teď mám stát při vás a při Joyce.
Nejlepší varianta je,
že odsud můj syn odejde s těžce poškozeným mozkem.
Dokázal byste se s tím vyrovnat?
Děkuji, doktore.
Neměli bychom se zaměřit na pacienty, kterým se dá pomoct?
O tom nerozhodujete vy ani já, ale doktor Garrett.
Z neurologického hlediska je nemožné,
aby u pacienta v této fázi došlo k obratu.
Naším úkolem je uspokojit pacientovy potřeby,
dokud doktor Garrett nezmění kúru, nebo pacient nezemře.
Ale ze skenu průtoku krve mozkem vyplývá naprosto nedostatečný...
Ten pacient se jmenuje John.
John Smith.
Dobrý den, jsem doktor Lulu.
Jo.
Rozebírali jsme s kolegy případ vašeho syna.
Já slyšela, co jste rozebírali.
Mysleli jsme, že jsme sami.
No jistě.
Ale já jsem tady
a můj syn je přímo před vámi.
A můj syn vás slyší, ať tomu věříte nebo ne.
Takže odteď
nechci, aby někdo v tomto pokoji říkal cokoliv negativního o jeho prognóze.
Nad Johnem se budeme všichni bavit o životě.
Vyjádřila jsem se jasně?
My vás vážně nechtěli rozrušit.
Ptám se, jestli jsem se vyjádřila jasně.
Ano.
Skvělé.
Jste v pořádku?
Ne.
Upřímně řečeno, vyletěl mi cukr
a mám pulzující bolest hlavy.
To není dobré.
Jo.
Potřebuju jet domů, dát si inzulín a...
Jeďte.
S Brianem to zvládneme. John je stabilizovaný.
Mohla byste si třeba odpočinout.
Dobrá.
Sammy!
Stýskalo se mi.
Musíš být vyhladovělý.
Něco ti dám.
Sammy dostal 2x nažrat. Budeme se o něj starat celý týden.
V ledničce je sekaná. Holky ze čtenářského kroužku.
Zdravím.
Je stabilizovaný.
Žádné změny.
Přinesla jsem ti tvé Jordany.
Vím, že se jich nikdo nesmí dotknout.
Ale říkala jsem si, že možná...
Nemůžu se dočkat, až tě uvidím,
jak dáváš koše a pobíháš po hřišti...
znovu.
Jsi moje chlouba a radost, Johne.
Slyšíš maminku?
A mám tě ráda až do nebe.
Na to nezapomeň.
Johne?
Teď mi stiskl ruku!
Cože?
Vážně?
Ano, naprosto.
Johne, dokážeš to znovu? Stiskneš mi ruku?
Zeptejte se ho na něco.
Dobře.
Johne, stiskni mi ruku,
jestli je Michael Jordan nejlepší hráč všech dob.
Předveď pastoru Jasonovi něco.
Já nevím.
LeBron je dost ohromující.
Nevím, nemyslím, že to dokáže, maminko.
Vemte ho za druhou ruku.
Miláčku, stiskni moji ruku, jestli Jordan,
a Jasonovu, jestli LeBron, ano?
No tak, kamaráde, to dáš.
Nejlepší hráč všech dob, synáčku.
No tak.
-Jo! -Já to viděl!
Johne, kdo měl rekordních šest titulů v NBA?
Jo!
Cítím tě, Johne!
A kdo si na chvilku odskočil do Miami,
naštval fanoušky a získal prsten?
Slyší nás!
Stiskl mi ruku. Joyce!
-Stiskl mi ruku. -Musíme to říct doktorům.
To sakra jo!
Pardon.
Ulítlo mi to.
Jdu tam!
Tady doktor Garrett, Johne.
Maminka mi říká, že nás slyšíš.
Je to pravda?
Pověz to panu doktorovi, Johne.
Největší hráč všech dob.
Stiskni moji ruku, jestli Jordan,
a doktorovi, jestli LeBron. Ano?
Nemusí to být pevný stisk.
Jen nám dej vědět, že tam jsi, Johne.
Kdo získal šest titulů v NBA?
Moje ruka je Jordan.
Doktorova je LeBron. Ano, broučku? To dokážeš.
Teď jsem ti stisknul ruku, Johne.
Stiskneš mi ji na oplátku?
Fantómové nebo náhodné záškuby jsou normální.
To nebylo náhodné.
Ne, odpovídal nám.
Vím, že to tak může působit.
Ahoj, děvčata.
-Dobrý den, paní J. -Díky, žes přišla.
-Dobrý den. -Díky, žes přišla.
Riegere, Joshi,
naklusejte sem a obejměte mě.
Jsem moc ráda, že jste v pořádku, kluci.
Je mi to líto, paní Smithová.
Je naše vina, že tu John je.
Ne.
Teď je důležité, že jste přišli Johna podpořit.
To pro jeho tátu i pro mě znamená nejvíc.
Takže děkujeme.
Přinesli jsme přání,
co lidi Johnovi vyrobili.
Páni. To je...
To je vážně nádhera. Děkuju.
Podržíš je na chvilku?
S dovolením, kluci.
Děkuju.
To se nedá vypovědět.
Poslyš.
-Mrzí mě to. -Už ani slovo.
Cindy, ty za to nemůžeš.
Promiň.
Proč jsme tam chodili?
Mrzí mě to.
-Dobrý den. -Dobrý.
Co bych za to dal, kdybych ho mohl teď poslat na lavičku.
Viděla jste, co jsme pro Johna udělali na Facebooku?
-Ne. -Je z toho virál.
Páni!
Teda děvčata...
MODLETE SE ZA JOHNA
To je tak...
To je tak krásné! Páni!
Všechny ty modlitby a...
Už jsem si úkoly udělala.
Přišly jsme ho podpořit, ale tady už nic nenaděláme.
-Nebudeme zdržovat. -Já chci zůstat dýl!
Už musíme jít.
Musíme být připravené na to,
že to John zřejmě nepřežije.
-Na to tu přece nechcete čekat. -Mami!
Já tedy ne.
Paní J, jste v pořádku?
Jsem.
Smím vás poprosit o pozornost?
Víte, že na konci chodby
John právě bojuje o život?
Ano?
Takže v téhle místnosti
se nepovedou žádné negativní řeči!
Vůbec!
Ano?
Děkuji vám.
Neskutečný.
-Jsi v pořádku? -Zdaleka ne!
Co si ti lidi nedovolí!
Promluvíme si.
Co je?
Mám o tebe starost. Vím, že jsi naštvaná.
Jo. Jo, to máš pravdu, jsem.
Lidé v té místnosti nejsou tví nepřátelé,
ani když neříkají zrovna to pravé.
Stojím za tebou v tom, cos tam řekla.
Ale to, jak mluvíš s některým personálem, to prostě...
Co, Briane? Řekni to.
Měla bys trochu projevovat
laskavost
nebo slušnost.
Bojuju o život svého syna!
To my všichni!
Všichni se snaží, co můžou, v beznadějné situaci.
Nebýt mě, náš syn už by nebyl naživu!
Tedy, Joyce.
Jsi moje žena. Miluju tě.
Ale ať dojde k čemukoliv,
nechci, abys litovala toho, jak ses tu chovala.
A v hloubi srdce
vím, že to nechceš ani ty.
Tím, že lidi zadupeš do země, našeho syna nezachráníš.
Moc tě prosím, aby sis vzpomněla, kdo jsi.
Když ne kvůli mně,
tak kvůli Johnovi.
21. ledna 2015 42 hodin po Johnově nehodě
Hej.
Probuď se.
Miláčku, už je čas vstávat.
Joyce, probuď se!
Žena je diabetička. Nemůžu ji probudit!
Dobrá. Sežeňte resuscitační vozík!
Pomozte mi někdo!
Už je mi dobře.
Asi jsem si jen včera večer vzala moc inzulínu.
Upadla jsi do diabetického kómatu.
Krevní cukr má na 70, pane doktore.
Děkuji, sestři.
Vidíte? Nic mi není.
Joyce, bylas v kómatu!
Musím vidět Johna.
Musíte aspoň osm hodin odpočívat.
Chci být se svým synem.
Já vás nežádám, Joyce.
Máte diabetes 1. typu.
Jste dehydratovaná, citově vyčerpaná a několik dní jste nespala.
S Johnem vás čeká běh na dlouhou trať.
Tři hodiny, ne osm. Víc ani ň.
Joyce, jestli vás v tom pokoji načapám za míň než pět hodin,
nechám vás nedobrovolně hospitalizovat a přeložit jinam.
To byste neudělal.
Udělal, s mým požehnáním!
Pět hodin, Joyce.
Využijte je.
Teď na to není dobrá doba.
Jo, já vím, Joyce.
Právě proto jsem tady.
Co vy si o mně musíte myslet.
Víte co?
Myslím si, že jste ta nejurputnější matka-bojovnice, co jsem kdy poznal.
Jak je na tom John?
Je stabilizovaný.
Když mi bylo osmnáct,
dala jsem svého prvního syna k adopci.
Nebyla jsem zralá
a můj život byl jeden zmatek.
Nikdy jsem si to neodpustila.
Nemůžu nad tím mávnout rukou.
Nemůžu to vrátit. Nemůžu to napravit.
A tak říkám Johnovi, jak má utrácet kapesné.
Brianovi, jakou si má vzít kravatu.
Vydupala jsem si, že se náš pes bude jmenovat „Sammy“.
John s Brianem chtěli „Yodu“.
To je dost hloupé jméno.
Děkuju.
No, a vám pořád chci přečesat vlasy.
Po celý život jsem se nepřestala snažit ovlivňovat výsledek.
Tohle ovlivnit nemůžu, že ne?
Joyce, proč to nenecháte na Bohu?
Zdá se, že už zase smíte nahoru.
Jo.
Jestli dovolíte, půjdu se jen nadýchat čerstvého vzduchu ven.
Dobře, vyřídím to všem.
Dobře.
A vím, že Johna miluješ
stejně tak jako já.
Možná víc.
Promiň.
Jsem zničená,
zoufalá,
namyšlená ženská.
Ale chápu to.
Musím ho nechat jít.
Vím, že mě miluješ.
Ať už máš s Johnem,
s Brianem, se mnou jakýkoliv záměr,
já se podvolím. Podvolím.
Briane, je všechno v pořádku?
Neřekl bych.
Johnovi vyletěla teplota na 40 °C.
John po celé dva dny dostával propofol.
A ten se má brát maximálně 24 hodin.
Myslím, že proto mu vyletěla teplota.
Říkal jste, že propofol je třeba, aby John zůstal v umělém spánku.
To je pravda.
Neměli jsme jinou volbu než ho udržovat pod sedativy.
Teď se vzhledem k té horečce obávám,
že propofol a silná antibiotika, která mu podáváme,
způsobí trvalé poškození orgánů.
Tak ho proberte.
Co prosím?
Proberte Johna.
Nic mu nepodávejte a nechte našeho syna, ať bojuje o život sám.
Říkal jste, že po tom, co dostává, se jen zhoršuje.
A i když se John probere, víme, že ho zřejmě nikdy nečeká normální život.
To je pravda.
Tak dobře.
Tak ho probereme.
Dobrá.
Začneme mu odebírat všechny léky.
Zítra ráno ho probereme.
Asi musíme poprosit o pomoc.
O veškerou pomoc, jaké se nám může dostat.
Dnes jsme se dozvěděli, že John bude potřebovat další zázrak.
Je stále v kómatu a stále bojuje o život.
Joyce Smithová, Johnova matka,
nemohla od syna odejít.
Ale je tu se mnou rodinný pastor, Jason Noble,
a chtěl by vám z pověření rodiny něco říct.
Jasone.
V Johnově léčbě jsme se dostali do kritického bodu.
Smithova rodina proto žádá o jedno.
Modlete se prosím za Johna.
Jeho matka Joyce věří, že Bůh dokáže nemožné.
A proto ho právě o to žádáme.
Děkuji.
Dnes večer tedy Smithova rodina potřebuje vaše modlitby,
protože je čeká tato neuvěřitelně tvrdá zkouška.
Když jsme o Johnovi informovali poprvé,
veřejnost nás až zahltila svou pozorností a zájmem.
Jeho příběh se dotýká tolika životů.
Jsme připraveni informovat vás o dalším vývoji.
Naše myšlenky a modlitby jsou s tebou, Johne.
Tady Kay Quinnová od Nemocnice kardinála Glennona.
Vracím slovo do studia.
Hospodine, naplň zítra Johnovy plíce dechem života.
Uzdrav ho zcela, je-li to vůle Tvá.
Briane.
Johne.
Snad všichni, co znáš, jsou tady pod oknem.
Mrzí mě to.
To všechno, co jsem ti řekla.
Mrzí mě to.
Měl jsem tady být pořád.
S Johnem.
A s tebou.
Tommy?
Chci vám poděkovat, že jste mi zachránil syna.
Dělal jsem jen svou práci.
Doufám, že bude v pořádku.
22. ledna 2015 72 hodin po Johnově nehodě
Nechám vám trochu soukromí.
Tohle bude rodinná záležitost.
Budu na chodbě, kdybyste potřebovali.
Tohle je rodinná záležitost.
Proto myslím, že byste měl zůstat.
Jo.
Dobrá.
Jsou všichni připraveni?
Dobrá.
Začneme s odvykáním od ventilátoru.
Tohle mu pomůže rozšířit dýchací cesty a plíce.
A pak můžeme vytáhnout intubační kanylu.
Budeme Johna extubovat.
Johnovy plíce se částečně zhroutily, takže to teď nebude snadné.
Ustupte trochu, ano?
Dobře.
Sanitáři.
Je v pořádku? Co se děje?
Joyce!
Maminko a tatínku, ať slyší vaše hlasy.
Johne, tady máma a táta. Stojíme při tobě, synku.
-Je to dobrý. Jsme tu. -Jsme tu, Johne.
Mám tě ráda. Johne?
Kyslík.
Pouštím, pane doktore.
Tak, dobré.
Teď už dýchá sám.
Dejte mu narcan.
0,4 miligramů, prosím.
To by mělo během následujících pár minut Johna probrat
a pak uvidíme, jak jsme na tom.
No, no...
Proběhlo to nejlíp, jak jen to je v lidských silách.
Bylo to hrozné.
Tak to probíhá, Joyce.
Dobře.
Teď budeme čekat.
Johne.
Johne, broučku.
Musíš bojovat.
Johne.
Teď se nám musíš vrátit, Johne.
Musíš bojovat.
Ty to dokážeš, Johne.
Teď se nám musíš vrátit, Johne.
Máš svůj účel a jsi milovaný.
Musíš bojovat.
Johne?
Johne!
Jsi v pořádku, Johne.
Hele, Johne.
Tady jsme.
Všechno je v pořádku.
Johne.
Rozumíš tomu, co říkám?
-Jsi v pořádku. -Tady máma a táta.
A všichni jsou tady.
Všichni jsou tady. Měls nehodu.
Víš, kdo jsem?
Mám tě ráda.
Mami.
Johne.
Tady jsem.
Jsem tady.
Jsem tady, broučku. Tady.
VODA ŽIVOTA KŘESŤANSKÁ ŠKOLA
A v roce 1885 Douglass napsal Vyprávění o životě Fredericka Douglasse.
To se stalo předním dílem literárního žánru zvaného...
John se probral!
Jeho máma říká, že mluví!
Lidi, jeho máma říká, že mluví!
Ty kráso!
John se probral!
John se probral! John se probral!
Propána!
John se probral!
John Smith se probral!
Opakuji, John Smith se probral!
Dýchej.
Ještě.
Ještě jednou.
Plíce máš velice čisté.
Hladina kyslíku ti vzrostla.
Doktore Garrette?
Ano?
Johnovy plicní stěry vyšly negativní na bakterie.
Udělejte je znovu, prosím.
Už se stalo.
To je dobré?
To je vážně moc dobré, broučku.
Wendy, pomohla byste Johnovi s dechovými cvičeními?
Samozřejmě.
Až Wendy řekne,
zhluboka se nadechni, abychom zjistili kapacitu tvých plic.
Jak budete potřebovat.
Jak já budu potřebovat.
Joyce.
Před 48 hodinami měl John plíce zaplněné vlastní krví.
Neustále potřeboval adrenalin, aby mu srdce dál pumpovalo.
Bílé krvinky mu ubývaly rychleji, než jsem kdy u koho viděl.
Jeho mozek prodělával neurologickou devastaci
a k tomu každý z jeho důležitých orgánů
selhával.
Podívejte se na něj teď.
Jsem lékař. Měl bych se v tom vyznat.
Ale jiné vysvětlení prostě není, Joyce.
Váš syn je zázrak.
Děkuju.
Překvapení!
Děkuji.
Propána.
Co je to?
Pane jo!
To je hustý!
Ještě ho neudržím.
Ahoj, Abby.
Ahoj, Johne.
Sklapni, Chaylo.
Dva, jedna.
Po dvou týdnech
16. února 2015 28 dní po Johnově nehodě
Ahoj, Johne!
Vítej zpátky, chlape!
Johne!
Vítám tě zpátky, Johne.
Děkuju, paní Abbottová.
Děkuju.
Nalistujeme si 19. kapitolu v učebnici dějepisu.
-Paní Abbottová? -Ano?
Vím, že toho musím hodně dohnat.
Ale ne, Johne. Nelam si s tím hlavu.
Jsem ráda, že ses vrátil.
Děkuju.
Hele, Johne.
Tak jsem si říkala...
Proč myslíš,
že se Bůh rozhodne některé zachránit, a jiné ne?
Já jenom...
Před dvěma lety jsem přišla o manžela.
Měl aneurysma
a umřel ve spánku.
A já se s tím pořád snažím srovnat.
To je mi líto.
Ne, mně je to líto.
Nevím, co jsem si myslela.
Zřejmě jsem nemyslela vůbec.
Nechceš už jít, abys stihl ostatní kamarády?
Uvidíme se zítra. Ano?
nevydržím ani den bez Johna...
Když je život těžký, MODLI SE! Když je život bezva, MODLI SE!
SKRZE TEBE SE NÁS DOTKNUL BŮH DĚKUJEME
Proč máš ty štěstí, Johne, a mně maminka umírá?
Jak je, Zázraku?
Kam zdrháš?
Nechceš zase zkoušet chodit po vodě, co, Johne?
Tommy?
Tommy Shine?
Johne?
Rád vás konečně poznávám.
Jo.
Já tebe taky.
Jen jsem tu seděl a uvažoval, jestli v životě dochází k náhodám.
Děkuju, že jste mě zachránil.
Já tě nezachránil, Johne.
Tedy zachránil, ale nezachránil.
Tenkrát v té vodě
jsem to už chtěl s tebou vzdát.
Ale pak jsem uslyšel hlas, co mi říkal: „Dozadu.“
Bůh mi řekl, kde tě najdu.
Tedy, jestli je Bůh,
nevím, jaký má s tebou záměr, ale jistě to bude něco výjimečného.
Možná to platí pro nás pro oba.
Až tamhle?
Jo, tam.
Dobré ráno!
Dnešní neděli máme pro vás překvapení.
1. března 2015
Rád bych požádal svou dobrou kamarádku
Joyce Smithovou a její rodinu, aby přišli sem ke mně.
Máme tě rádi, Johne!
Za ta léta své služby
jsem tedy nic podobného neviděl ani neslyšel.
Takže Johne, co si pamatuješ?
Je to zapnutý?
Pamatuju si, jak jsem se probral.
A první, co jsem viděl,
byla máma, jak mě drží za ruku.
A říká mi, že všechno bude dobrý.
Když jsem byl mimino a nikdo mě nechtěl,
mí rodiče mě chtěli.
A když si nikdo nemyslel, že bych mohl přežít,
máma věděla, že můžu.
Mami,
mám tě rád.
Mám tě ráda.
Tati,
tebe mám taky rád.
Mám tě rád, Johne.
A těm, kdo se ptají proč já,
řeknu, že nevím.
Ale jedna skvělá učitelka mi jednou řekla:
„Včerejšek už neobnovíme,
ale zítra můžeme vyhrát nebo prohrát.“
Nakonec chci poděkovat Hospodinu.
Říkal jsem si, že by bylo dobré, kdyby se John
setkal s některými z těch, kdo mu zachránili život.
Jestli jste u Wentzvilleského hasičského sboru,
mohli byste prosím vstát?
Jestli jste dispečeři záchranné služby, nebo záchranáři,
mohli byste prosím také povstat?
Jestli jste příslušníky policie Lake Saint Louis,
mohli byste prosím povstat?
Jestli jste v týmu zdravotníků od Sv. Josefa, vstali byste?
A jestli patříte do týmu zdravotníků z Glennonovy, vstali byste?
Moc vám děkuji za vaši neúnavnou službu.
Za vaši obětavost.
Kdybyste mohli zůstat stát,
poprosil bych všechny, kdo se modlili za Johna ve škole, ať vstanou.
Ať vstanou ti, kdo se za něj modlili doma.
Ať vstanou všichni, kdo se za něj modlili tady v kostele.
Děkuji. Můžete se prosím posadit.
Myslím, že se říká, že láska
je ta nejmocnější síla na tomto světě.
A já a můj manžel věříme,
že bez lásky se nemůžeme rozvíjet, nemůžeme růst.
Nemůžeme najít své místo na tomto světě.
A síla lásky, a zejména Boží lásky,
je skutečně to jediné, co může umožnit cokoliv.
Děkuji vám, že máte rádi Johna
a děkuji, že máte rádi nás.
Moc vám děkuji.
Děkuji.
Johne! Orla, orla!
Orla, orla!
„Pacient zemřel. Matka se modlila. Pacient zas ožil.“ Dr. KENT SUTTERER
Joyce, Brian i John stále bydlí v St. Charles v Missouri.
S pastorem Jasonem si jsou velmi blízcí.
Joyce je ráda s rodinou a pracuje jako dobrovolnice.
Dokonce poslouchá rapovou hudbu.
Pořád chce pastoru Jasonovi přečesat vlasy.
John se zcela uzdravil.
V životě se hodlá věnovat duchovní službě a moc rád dělá trenéra basketbalu.
Překlad: Petr Zenkl Odborný poradce Matěj Hříbal